РЕЛІГІЙНА ВІРА ТА МОРАЛЬ ЯК КЛЮЧОВІ ДЕФІНІЦІЇ БОГОСЛОВСЬКОЇ ДУМКИ УКРАЇНСЬКИХ ІСИХАСТІВ-ТРАДИЦІОНАЛІСТІВ
DOI:
https://doi.org/10.32782/hst-2023-15-92-15Ключові слова:
ісихазм, представники традиціоналістського ісихазму, релігійна віра, релігійна мораль, релігійно-філософська думкaАнотація
У статті висвітлено історичні передумови та особливості формування релігійно-філософської думки на теренах України в модерно-барокову добу під впливом провідних ідей богословського мислення представників ісихатсько-традиціоналістського крила. Проаналізовано основні джерела та чинники, що визначили зміст, конфесійні, світоглядно-ціннісні та морально-етичні особливості релігійно-філософського трактування таких важливих релігієзнавчих понять і категорій, як релігійна віра та релігійна мораль. Зроблено спробу обґрунтування важливості залучення теоретико-методологічного ресурсу й інтелектуальної спадщини теоретиків ісихастського руху, що склали ядро української національної традиції філософування та богомислення в середовищі східноєвропейського академічного філософсько-богословського дискурсу, визначивши на століття траєкторію та ідейну спрямованість тлумачення ключових дефініцій християнської антропології та релігійно-богословської думки загалом. Значну увагу дослідження сфокусовано на проблемі увиразнення специфіки становлення автентичного ісихазму з його когнітивним та морально-ціннісним і виховним потенціалом, що має неабиякий суспільний резонанс і запит у наш час, а надто ж в контексті пошуків нових ідейно-ціннісних матриць поведінки та взаємовідносин, що суттєво підважені повномасштабною загарбницькою віроломною війною Росії проти України, адже у статті визначено вплив ісихазму на конституювання релігійно-філософських основ духовних і моральних цінностей, світогляду та ідейної спрямованості мислення, транспозиції ідей ісихії не лише в чернечій практиці, подвижництві та благочесті, а й на формування духовної культури українського народу в цілому. І, нарешті, визначено зв’язок та з’ясовано межі впливу ісихазму українських-традиціоналістів на структуризацію та ідейно-смислове наповнення національної релігійно-філософської думки, представленої творчістю Григорія Сковороди, Памфіла Юркевича та багатьох інших українських мислителів, які, опираючись на філософію та теологію ісихатів-традиціоналістів і, зокрема, на їхні концепції релігійної віри та моралі, обґрунтували появу нового особливого напрямку в українській релігійно-філософській думці модерно-барокової доби – «філософія серця».
Посилання
Gregorius Nazianzenus. Oratio 28, 3, éd. / P. Gallay, SCh 250. Paris, 1978. Р. 104–107.
Anastos Gregory Palamas’. Radicalization of the Essence. P. 342.
Capita physica, theologica, moralia et practica 78. PG 150. 1176 с.
Gregorius Palamas. Pro sanctis hesychastis IІІ 2, 7, ed. Meyendorff. Vol. 2. Р. 615.
Вишенський І. Твори. З книжної української мови / перекл. В. Шевчук ; передм. і приміт. В. Шевчука. Київ : Дніпро, 1986. 247 с.
Гарат І.В. Ісихазм у контексті розвитку богословської думки. Християнська сакральна традиція: віра, духовність, мистецтво : матеріали VIII міжнародної конференції. Львів : Львівська православна богословська академія, 2015. С. 60–65.
Гізель, Іннокентій. Мир с Богом человіку. Київ : Друкарня Києво-Печерської лаври, 1669. 666 с.
Григорий Палама. О молитве и чистоте сердца. Добротолюбие. 1992. Т. 5.
Грушевський М. Історія української літератури : в 6 т., 9 кн. Київ, 1995. Т. V. Кн. 1. С. 188–190.
Діоптра, альбо Зерцало и выражене живота людского на том свете. Єв’є – Вієвіс : Друкарня Вільнюського братства. 1612. 181 с.
Ігнатьєв В. Ісихазм: суперечність наративів у релігійно-філософському дискурсі. Філософські обрії. 2014. № 32. С. 70–81.
Іщук М.В. Соціальні мотиви ісихазму. Вісник Національного авіаційного університету. Філософія.
Культурологія. 2012. № 2. С. 40–44. URL: http://nbuv.gov.ua/UJRN/Vnau_f_2012_2_11
Каллист (Уэр). Внутреннее Царство / пер. с англ. Київ : Дух і літера, 2004. 196 с.
Книжиця (в десяти розділах). Острог, 1598. 144 с.
Колодний А.М., Филипович Л.О. Релігійна духовність українців: вияви, постаті, стан. Львів : Логос, 1996. 184 с.
Костомаров М. Князь Костянтин Костянтинович Острозький. Між двох вогнів. Друга половина ХVI – перша половина ХVII ст. Київ : Україна, 1996. С. 295–319.
Кралюк П. Ісихазм та його поширення на українських землях. URL: https://risu.ua/isihazm-ta-yogo-poshi rennya-na-ukrajinskih-zemlyah_n83519
Мизак Н. Етнологія релігії. Чернівецький національний університет. Чернівці : Рута, 2013. 160 с.
Мозговий І. Формування і поширення на Україні ісихастської редакції неоплатонізму (ХІV–ХVІІ ст.). URL: https://dspace.uabs.edu.ua/jspui/bitstream.
Огієнко І. (митрополит Іларіон). Українське монашество / отець Іван Огієнко ; упоряд., авт. іст.-біогр. нарису та коментарів М.С. Тимошик. Київ : Наша культура і наука, 2002. 393 с.
Симеон Нoвий Богослов, преп. Твори. Т. 3. Гімн 7, 48. Пор. В. Кривошеїн, Преподобний Симеон Нoвий Богослов. № 402. С. 184.
Усікова Л. Ісихазм у монастирській культурі Київської Русі і духовне відродження сучасної України. Проблеми соціальної роботи: філософія, психологія, соціологія. 2015. № 2 (6). С. 107–110.
Чижевський Д. Нариси з історії філософії на Україні. Київ : Смолоскип, 2005. Т. 1. С. 3–162.
Чорноморець Ю.П. Візантійський неоплатонізм від Діонісія Ареопагіта до Геннадія Схоларія. Київ : Дух і літера, 2010. 568 с.
Шкрібляк М. «Церковний Переяслав» на тлі унійних колізій і політико-ідеологічних стратегій ранньомодерної України-Руси. Чернівці : Наші книги, 2016. 399 с.
Яремчук А. Ісихастська традиція в православному світі Сирії, Болгарії, Сербії, Румунії та Грузії. Релігія та соціум. 2013. № 3–4 (11–12). С. 150–156.
##submission.downloads##
Опубліковано
Номер
Розділ
Ліцензія
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Подаючи текст статті до редакції, автор погоджується з тим, що авторські права на статтю переходять до видавця, при умові, якщо стаття приймається до публікації. Авторські права включають ексклюзивні права на копіювання, розповсюдження і переклад статті.
Автор зобов’язаний:
- нести відповідальність за достовірність представленої інформації та оригінальність поданих матеріалів своєї роботи до друку;
- зберігати за собою всі авторські права і одночасно надавати збірнику наукових праць право першої публікації, що дозволяє розповсюджувати даний матеріал з підтвердженням авторства і первинності публікації у даному збірнику;
- відмова в публікації не обов’язково супроводжується роз’ясненням причини і не може вважатися негативним висновком відносно наукової і практичної цінності роботи.
Автори зберігають за собою авторські права на роботу і представляють збірнику наукових праць право першої публікації роботи, що дозволяє іншим розповсюджувати дану роботу з обов’язковим збереженням посилань на авторів оригінальної праці і оригінальну публікацію у даному збірнику.
Автори зберігають за собою право заключати окремі контрактні домовленості, що стосуються не-ексклюзивного розповсюдження версії роботи в опублікованому вигляді (наприклад, розміщення її в книгосховищі академії, публікацію в монографії), з посиланням на оригінальну публікацію в збірнику наукових праць.
Автори мають право розміщати їх роботу в мережі Інтернет (наприклад, в книгосховищі академії чи на персональному сайті) до і під часу розгляду її в даному збірнику наукових праць, так як це може привести до продуктивного обговорення її даним збірником і великої кількості посилань на дану роботу