ІНТЕЛЕКТУАЛІЗАЦІЯ АГРАРНОЇ ДОБИ: ПОГЛЯД У МИНУЛЕ З НАДІЄЮ ПОБАЧИТИ МАЙБУТНЄ
DOI:
https://doi.org/10.32782/hst-2023-14-91-09Ключові слова:
смислогенез, людина, мозок, мислення, інтелект, інтелектуальна енергія, інтелектуальна діяльність, релігія, аграрне суспільство, соціальний світАнотація
Постановка проблеми. Набуття планетарним світом інтелектуалізації, що ускладнюється та екстрапалюється на технологічний світ, дає розуміння про потребу вивчення цього явища. У першу чергу, розгляд становлення планетарного світу під тиском інтелектуалізації в певні часові періоди. Є потреба вичленити цей процес, розбити його на етапи і відслідкувати які перетворення він спричинив на кожному з них. Останні дослідження та аналіз публікацій. Оскільки процес інтелектуалізації, як самостійний тренд не вивчався, то ми маємо спиратися на власні розробки і використовувати у якості аргументації факти з літератури, що сприяють підтвердженню нашої концепції саморозгортання процесу інтелектуалізації у просторі і часі, що істориками формалізуються як період з ІІІ тис. до нашої ери до 1543 року, тобто, до початку індустріалізації. Мета статті – відтворити процес інтелектуалізації планетарного світу у період з ІІІ тис до н. е. до 1543 року з виходом на його суб’єктивовані і об’єктивовані продукти. Завдання дослідження: 1) обгрунтувати як поява мови та писемності вплинула на процес інтелектуаліації в аграрний період; 2) виявити як проявлялися суб’єктивованість та об’єктивованість форм інтелектуалізації людини в зазначений період; 3) виявити характер процесу інтелектуалізації в період аграрної доби та характерні її ознаки. Основна частина статті. Смислогенез дав поштовх природної трансформації внутрішньої структури організму людини, що призвело до якісного стрибка соціального розвитку на початку ІІІ тисячоліття до н. е.. Відбувалося зародження планетарної соціальності завдяки письменній культурі, яка стала провідним механізмом поширення явища інтелектуалізації. Остання породила прошарки людей та соціальні структури на основі інтелектуальної діяльності та започаткувала культуру аграрної доби. Інтелектуалізація в аграрну добу проявлялася у двох формах: суб’єктивованій та об’єктивованій. Перша характеризується тим, що в цей період у суспільній свідомості сформувалося поняття особистості, людина активно продукувала інтелектуальну енергію, активно розбудовувалися структури та окремі підструктури суспільства. Друга матеріалізувалась у вигляді держави, релігійних структур з відповідним матеріально-технічним базисом і рівнем професійної підготовки робочої сили. У цей період активно розвивалася релігійна свідомість, а інтелект людини набув морфологічний орган для сталого функціонування. Висновки дослідження. У статті обґрунтовано процес інтелектуалізації планетарного світу на стадії аграрної цивілізації; подана взаємодія людини і інформаційного поля планети, що фіксується користуванням і накопиченням емпіричного знання; розкрита роль релігії як параметру управління тогочасним життям людини; визнано, що людина є головним джерелом інтелектуальної енергії і носієм відповідної діяльності; подана характеристика аграрного суспільства з його рівнем робочої сили і матеріально-технічним базисом, у якому матеріалізувалась інтелектуальна енергія того часу.
Посилання
Головні ознаки і характерні риси аграрної цивілізації. URL http://kimo.univ.kiev.ua/EcCiv/05.htm (дата звернення: 23.11.2022).
Ґелнер Е. Нації та націоналізм. Націоналізм / пер. з англ. Київ : Таксон, 2003. 300 с.
Цзя Жень. Феномен Планетарної особистості / за ред. В. П. Беха Київ : Кондор, 2019. 320 с.
Robert J. Barro & Rachel, M. McCleary. Which Countries Have State Religions? Harvard. 2005. Р. 1334. URL: https://www.researchgate.net/publication/24091920_Which_Countries_Have_State_Religions (дата звернення: 23.11.2022).
##submission.downloads##
Опубліковано
Номер
Розділ
Ліцензія
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution 4.0 International License.
Подаючи текст статті до редакції, автор погоджується з тим, що авторські права на статтю переходять до видавця, при умові, якщо стаття приймається до публікації. Авторські права включають ексклюзивні права на копіювання, розповсюдження і переклад статті.
Автор зобов’язаний:
- нести відповідальність за достовірність представленої інформації та оригінальність поданих матеріалів своєї роботи до друку;
- зберігати за собою всі авторські права і одночасно надавати збірнику наукових праць право першої публікації, що дозволяє розповсюджувати даний матеріал з підтвердженням авторства і первинності публікації у даному збірнику;
- відмова в публікації не обов’язково супроводжується роз’ясненням причини і не може вважатися негативним висновком відносно наукової і практичної цінності роботи.
Автори зберігають за собою авторські права на роботу і представляють збірнику наукових праць право першої публікації роботи, що дозволяє іншим розповсюджувати дану роботу з обов’язковим збереженням посилань на авторів оригінальної праці і оригінальну публікацію у даному збірнику.
Автори зберігають за собою право заключати окремі контрактні домовленості, що стосуються не-ексклюзивного розповсюдження версії роботи в опублікованому вигляді (наприклад, розміщення її в книгосховищі академії, публікацію в монографії), з посиланням на оригінальну публікацію в збірнику наукових праць.
Автори мають право розміщати їх роботу в мережі Інтернет (наприклад, в книгосховищі академії чи на персональному сайті) до і під часу розгляду її в даному збірнику наукових праць, так як це може привести до продуктивного обговорення її даним збірником і великої кількості посилань на дану роботу